SEVILLA I SPANIA
- Gi deg. - Det var et helsikes skudd, Jaz.
- Du reddet skinnet mitt. - Det er beruset.
- Nei da. - Nå forlater jeg guttefesten.
- Hola. - Hei.
- Hva skåler vi for? - Ingenting.
Hvis du da ikke setter deg her.
Paloma.
Perdón. Vi trenger en til... Uno mas...
Du vet hva jeg heter. Jeg vet ikke hva du heter.
Jeg heter Walter, fra Canada. Det er litt som en amerikaner.
Skål for hva du enn skålte for, kanadieren Walter.
Og vennene hans.
Ned med glasset, opp med glasset, fram med glasset, svelg.
Salud.
Nå går vi.
Hva jobber du med, Walter?
Man kan vel si at jeg har problemløsing som yrke.
- Det er lykkedagen min. - Jaså?
- Kan jeg løse et problem for deg? - Jeg har et tomt glass.
Det er da ikke noe problem. Det er bare en mulighet.
Jobber du med imaget som ensom ulv? Det funker.
Det syns jeg også.
Kefeus.
Andromeda. Persevs.
- Er det whiskyen som snakker? - Du så vel på stjerner som unge?
I New York? Jeg ante ikke at de fantes.
De eneste som lå utendørs i strøket mitt, ventet på likbilen.
De fem der borte er Cassiopeia.
Hun var en forfengelig dronning og syns alltid på himmelen.
Hun gjorde visst Poseidon forbanna. Fornærmet noen havnymfer.
- Forfengelig dronning? En antydning? - Kanskje det.
Beklager. Kaktus.
Du er så vakker.
Du også.
Hei.
- Jeg så tatoveringen din. - God morgen selv.
- Hva slags soldat er du? - Jeg er bare sanitetsmann.
Moren min var sykepleier og likte ikke at jeg vervet meg.
Men den tatoveringen er for spesialstyrkene.
I USA, ikke Canada.
- Jeg bør gå. - Du heter ikke Walter, hva?
- Har saniteten dekkidentitet? - Hvem fanken er du?
Datteren til en spion som har et problem. Du er jo problemløser.
Vær så snill. Faren min heter Ivan Sokolov.
Han gjesteforeleser på universitetet og må hjem i morgen.
- Han vil hoppe av. - Si at han skal gå til konsulatet.
En annen russisk spion besøkte konsulatet deres.
Hun ble avvist og så drept to dager senere.
Vær så snill. Du må vite om noen som kan hjelpe til.
- Gå tilbake. Når møttes dere? - Rundt 03.00 på en... restaurant.
- Når avslørte hun dette? - Rundt kl. 09.00.
Det er et eldgammelt triks at pene kvinner forfører glupe proffer.
- Hva vet vi? - Ivan Sokolov.
Professor, foreleser. Ingen kompiser blant oligarkene.
Bankkontoene stemmer med lønna. 30 år i etterretningen, sa datteren.
Han er ikke oppført som spion verken hos CIA, NSA eller MI6.
Datteren er født i Spania. Internat- skoler i Europa da moren døde.
Madrid-universitetet, tar doktorgrad i Seville. Hun er neppe noen agent.
Avhoppingen til en russisk agent på toppnivå påvirker rikets sikkerhet.
- Dette føles ikke sånn. - Det føles som en felle.
Og uansett: Hvem sikter seg inn på laget?
Ta kontakt. Ikke bli drept. Prøv å beholde buksa på, McGuire.
Av alle jentene du kunne valgt i Spania...
- ...tar du en russisk spions datter. - Det var hun som valgte meg.
Hva er det som er så viktig, vennen min?
Dette. Ikke snu deg. Hun skal visitere deg.
- Hva er det? - De skal hjelpe oss.
- Paloma. Hva har du gjort? - Vi går denne veien.
Vi har hørt at du har vært russisk etterretningsagent i 30 år -
- og vil hoppe av.
Jeg foreleser i historie.
- Da er vi vel ferdige her. - Pappa. Snakk med dem.
Jeg skjønner det. Du tror at dette kan være en felle.
Folkene dine prøver lojaliteten din.
Men hvis det var sånn...
...så ville ikke hun vært her.
Du bør vite hvem jeg er.
Ellers har du altfor lav rang til at vi hjelper deg med å hoppe av.
P. Campbell. Visedirektør, forsvarets etterretning.
Jeg skulle ønske jeg gjenkjente deg.
Avhopping er et politisk minefelt og bare for agenter på høyt nivå.
Du ante ikke at hun gjorde dette, hva?
Hvorfor skulle datteren din ta sjansen på å avsløre deg?
Jeg har tenkt på det og snakket med henne om det, -
- men hvorfor hun valgte dette tidspunktet...
Jeg vil tro at det er fordi jeg har kreft.
- Hun prøver å redde livet mitt. - Det fins da kreftleger i Russland.
Spioner er en belastning for Kreml når de er nær pensjonsalderen.
Landet ditt ville ønsket å redde meg for enhver pris.
For mitt land er det mer beleilig hvis jeg... bukker under.
Vi tryller som sagt ikke bort folk vi aldri har hørt om.
Ms. Campbell. Det at du ikke vet hvem jeg er, -
- beviser enten at jeg er ubetydelig eller at jeg er den beste.
Da må du ha informasjon om noe som truer sikkerheten vår direkte.
Kan du garantere at jeg får hoppe av hvis jeg gir deg det?
Nei. Men dette er den siste dagen din i Spania. Du har ikke noe valg.
En kontraktør i deres NSA røper hemmeligheter for Moskva for tiden.
Hvem som helst kan hevde det.
Hun heter Megan James. Ville hvem som helst vite det?
Megan Alice James, kontraktør for NSA. Signalspaning.
En muldvarp i signalspaningen kan være den nye Aldrich Ames.
- Et stort "kan". - Ja, men det må sjekkes.
Ames fikk 25 CIA-kilder drept og avslørte flere hundre til.
Derfor må vi sette inn alt vi har mot Megan James nå.
- Hva tror du? - Jeg liker det ikke.
Avhopperne får ikke styre oss.
Jeg er enig, men hva skal jeg gjøre?
Jeg kan ikke holde på ham. Han skal forelese.
Russerne må ikke vite om kontakten.
Hvis det er ei felle, så blir det farlig for deg i felten.
Da bør dere vel få sjekket kontraktøren fort.
- Imens er dere usynlige gjenferd. - Bø. Slår over. Hør her, alle sammen.
Preach og Amir. Ransak jentas bolig. Vi sjekker faren.
Top. Kanskje jeg bør bli med Preach.
Hun stoler nok på meg hvis hun ikke lurte meg. Det kan være til hjelp.
Amir passer bedre på en historieforelesning.
Jeg har en foreløpig bakgrunn på Megan.
Foreldrene, Mary og Joseph, driver et lite snekkerfirma ved Ozark-sjøen.
Flott. Vi har bevist at hun er Jesus.
Eksamen i datavitenskap fra Princeton. Doktorand ved MIT.
NSA sjekket henne i flere uker. Hvordan kan vi finne noe på et døgn?
Vi skal ikke det. Du skal det.
Gratulerer. Du ble nettopp hemmelig agent.
Takk for at dere kom hit på så kort varsel.
Jeg er ansvarlig for spesialprosjekter her i DIA.
NSA-sjefene deres har vært så snille å låne ut tankekraften deres i dag.
Dette skal visstnok bare ta noen timer.
Får vi det til, så tetter det smutthull -
- som gjør at andre land kan laste ned informasjon fra en satellitt vi har.
Dere har vel med slengkappene? Dette er noe for superhelter.
Vi setter i gang.
- Hvordan går det med ham? - Forbausende bra.
- Kaster du ut kroker? - Ja. Vi ser om hun biter på.
Tilkoblingen er full av falske dokumenter russerne vil like.
Vi ser alt hun kopierer, lagrer og laster ned.
Finkjem privatlivet. Karakterer, romkamerater, studentforeninger.
Forræderi skjer ikke bare.
Vi søker mikrofoner i leiligheten. Gi ham pc-en og mobilen din.
En analytiker vil koble seg til dem.
- Vi kobler oss opp mot DC. - Jeg søker.
- Hva heter du egentlig? - Vi er langt forbi det.
Jeg drakk i går fordi jeg var trist pga. pappa.
Du var nok et tidsfordriv, men jeg utnyttet deg ikke.
- Tingene går aldri etter planen. - I morges...
...var jeg klar i hodet og så tatoveringen din.
Da tenkte jeg at du kanskje kunne hjelpe ham.
- Du ville gjort det for faren din. - Jeg har aldri hatt noen.
For din mor sykepleieren, da?
Jeg lyver ikke for deg.
Det er ikke noe her.
SEVILLE-UNIVERSITETET
Klassen er ute. Han går til gjesteforeleserens kontor.
Heng på. Han kan være slu hvis han er en agent.
Absolutt.
- Hvordan går det? - God dag.
Klandrer du McGuire?
En tiåring har bedre dømmekraft i kjærlighet.
Greit. Han har hatt noen fæle forhold tidligere.
Buksa hans faller raskere enn lyset.
- Man kan da få slappe av. - Man må stole på intuisjonen sin.
Og aldri true dekkidentiteten.
Du kan se på en kvinne hva hensiktene hennes er. Fantastisk.
Fortell det, da. Hva tenker disse små dameøynene?
- Det er ikke en utfordring engang. - Ikke det?
- Kom igjen. - Vent.
- Blå jakke. Han er alene. - Han er noen.
Han kontrollerer omgivelsene.
Tror du at spanske myndigheter vet hvem Ivan er?
Kanskje han har en russisk skygge.
Kanskje dette er en felle. Hvem vet? For mange variabler.
- Bli her. - Går du ned?
Jeg vil se nærmere etter før noe går galt.
- Skulderhylster. Top? - Ja, jeg ser det.
Vi avventer til vi vet hvem de er.
Forsvarets etterretning får avgjøre om vi skal handle før det skjer noe.
Unnskyld meg.
Hun fikser på koden. Ingen faresignaler.
- Hun skriver ikke noe? - Rommet er rent.
Komplisert matte er alt de ser.
Hun kan bare forlate rommet digitalt.
- Hun ser ikke ut som en forræder. - Derfor ble hun rekruttert.
Hva tror du?
- Unnskyld, Michael? - Bra. Takk.
- Megan? Ikke sant? - Bare når jeg ikke har trikot.
- Superheltvits. Slengkappe, trikot. - Jeg tar den.
- Jeg er bedre med kode enn vitser. - Jeg håper det.
Det var også en spøk.
- Jeg leter etter toalettet. - Der nede til venstre.
Noe å drikke? Muslim?
Kjemper du for troen din eller mot den?
- Forvirrende tider. - Ikke for meg.
Tror du at jeg spøker? Jeg lider med deg.
Jeg er også offer for egoister.
Kommunismen falt mens jeg ble lært opp. Jeg trodde på demokratiet.
Ironisk, hva? En historieprofessor som ikke kan se det ufravikelige -
- i regjeringens tilbakefall til diktatur.
Hvorfor ble du der? Hvorfor støtte et system du ikke tror på?
Palomas mor døde da hun var åtte. Hun ble det jeg trodde på.
Alt annet var midler for å nå et mål.
Som avhopper risikerer jeg at jeg ikke får se henne mer. Eller jeg dør.
Hvem vil ta hånd om henne da?
Det er lett å være prinsippfast fram til det rammer dem man er glad i.
Det er føringsoffiseren min. Vi skal treffes i morgen.
Det kan være en torpedo utenfor som blir aktivert når Ivan svarer.
De vet at noe er galt om han ikke svarer.
- Be ham om å slå på høyttaleren. - Høyttaleren.
Hannah. Sjekk i databasen...
...etter samtaler som identifiserer føringsoffiseren på stemmen.
- Dalton. Han får ham hjem før tiden. - Jeg hørte det.
Ivans etterretning om Megan må kontrolleres.
- Hvis ikke Ivan består prøven... - Si ja.
- Vi mistet nettopp 20 timer. - Men vi fikk et treff.
Sergej Boginskov. General i russisk etterretning.
- Det er ikke nok. Og jenta? - Hun har ikke bitt på.
- Hva med bakgrunnen? - Ren.
- Bryt dere inn til henne. - Er ikke det NSAs område?
Vi ba dem om lov. Hun kan ha fått et tips.
Dette må gjøres raskt og av oss.
Hvis vi har rett, tilgir de oss. Ellers får de aldri vite noe.
Ivans kontakt er virkelig. Det beviser at han er en agent, -
-men ikke at det ikke er ei felle.
Det er ingen felle. Det er et drap.
- Amir. På tide å få ut Ivan. - Vi må gå. Nå.
Går inn nå. Amir. Den sørlige utgangen, ned trappene.
- Klart? - Nei, fi to går mot dere.
Kom.
Fi én er på vei til kontoret.
- Jeg kan skyte. - Nei, det er for mange sivile der.
Våre venner har neppe sånne motforestillinger.
Fi én er på kontoret og har innsett at Ivan er borte.
- Mot utgangen i sør. - Nei, gå tilbake.
- Har dere taklet problemet? - Selvsagt.
- Kanskje ikke. - Top.
Amir og Ivan er trygge. Russerne mistet ham.
De er ikke russere.
De er nok søramerikanere.
Uansett hva Ivan driver med, så er vi ikke de eneste spillerne.
Du vil vel ikke gjøre det lett for meg.
Hvorfor så mange kort?
- 20 minutter raskere enn snittet. - Og de sier damer ikke kan IT.
Gutta er sure fordi jeg knuste dem i "Halo".
- Hvordan er det å redde verden? - Sexy.
- Så jeg bra ut da jeg gjorde det? - Ja. Proff...
Jeg dåner nesten. Vi ses.
- Noe nytt? - Nei, men hun er på vei. Du?
Ikke noe til nå, iallfall. Hold på henne.
Beklager. Min feil.
- Glemte jeg noe, eller... - Ja. Nei. For lunsj, egentlig.
Jeg skulle gjerne spise den med deg, men jeg ville ikke spørre så rart.
- Jeg må gå... - Du så mer enn bra ut da...
- Hvor mye bedre? - Jeg kan fortelle det...
...og bli anklaget for trakassering, og jeg liker jobben min.
Jeg kan spandere lunsjen istedenfor.
Du sier du er i russisk etterretning. Kontakt med Boginskov styrker det.
Men vi har ingen beviser på kreften, -
- og vi vet ennå ikke om opplysningene du ga oss, er sanne.
Men vi kan bevise et attentatforsøk av agenter som ikke er russiske.
De er fra Venezuela.
Jeg solgte falsk våpenteknologi til Venezuelas regjering.
Det virket mer uskyldig å flykte fra en dødelig sykdom.
Kreften er virkelig. Det var derfor jeg solgte falsk informasjon.
30 år i tjeneste for en regjering full av milliardærer.
Likevel etterlater jeg meg svært lite til datteren min.
Jeg ventet dem ikke så snart.
Du visste at de ville drepe deg.
Kula er mer human enn kreften.
Og det er ingen dårlig handel for en arv på fire millioner dollar.
De var raskere enn jeg trodde. Beklager at jeg satte laget i fare.
Takk for omtanken.
Får jeg lov?
Det er i orden.
Sergej vil nok bare dra hjem. Kom.
- Betyr det noe, så tror jeg på henne. - Jeg også.
Vi vet fremdeles ikke om vi vil ta imot ham som avhopper.
Du pleide å satse livet på å kunne lese folk. Hva tror du?
Han må kunne lyve godt for å gjøre alt han har gjort uten å bli sett.
Jeg skal si klart fra om dette:
Vi må anta at han kan lure hvem som helst av oss når som helst.
Når det er sagt, så tror jeg at han snakker sant.
- Hvorfor? - Om jeg hadde en datter og var syk...
...så ville jeg gjort akkurat det samme.
- Får jeg snakke med Patricia. - Ja, Dalton.
- Vi går til det møtet. - Dette er ingen lek.
Det blir politiske følger.
Vi har allerede drept en venezuelansk agent i Spania.
Flertallet her tror at han er ekte.
- Føringsoffiseren er ikke et bevis. - Vi kan kanskje se noe.
Er ikke 30 års hemmeligheter verd tre minutters spaning?
Hva?
- Det er så morsomt. - Det kan jeg tro.
- Beklager. Jobben. Går det bra? - Det går bra.
Hei, Tom. Jeg er på lunsj med en venn.
Jeg fant en skrivebok. Det ser ut som kode.
Håndskrevne tall og bokstavene "A, J, Q, K".
Det er hundrevis av sekvenser med tall mellom 1 og 10.
Det er ingen kode. Hun lastet ikke ned noe. Jeg ringer.
- Vent på forsterkninger. - Jeg har ikke tid.
- Tøm veska. - Unnskyld meg?
Ellers kan du være i store vansker.
- Hva fanken er det du snakker om? - Bare gjør det.
Jeg har lommebok, mobil, nøkkelkort, leppeglans og pistol.
Jeg er ikke sulten lenger. Hopp inn. Du kjører.
Hvem jobber du for, og hva vet de?
- Du skyter ikke mens jeg kjører. - Du har rett.
- Hvem er dere? - Vi kan bli enige!
- Takk, men jeg har en reserveplan. - Jeg også.
Beklager.
Du skal ingen steder.
Beklager at jeg trakk oss inn i dette.
- Hvorfor ber du om unnskyldning? - Jaz har rett.
Du har mange ting å be om unnskyldning for.
For eksempel muggsoppene du kaller dusjsandaler.
- Du spiser som et hulemann. - Jeg følger steinalderdietten.
Ikke be om unnskyldning for at du får kontakt med noen. Dette er uvanlig.
Sånt skal man ikke overse, uansett omstendigheter.
- Hvorfor ser du på meg? - For å se om du er enig.
- Hvorfor plager det deg? - Jeg skal kanskje drepe noen.
Sint, venezuelansk morder på vei inn på P-plassen klokka ti.
- Hvordan fanken fant han ham? - Kanskje russerne anga ham.
Vi har ordre om å observere.
Skal vi observere Ivans død fordi han ikke ser fyren komme?
- Top? - Jeg skal bare observere nærmere.
- Si fra. - Nei, du skal ikke gjøre dette.
Det er for mye folk her. Noen kan se noe.
Jaz. Vær klar.
Om tre, to, én...
- Dalton? Hører du meg? - Ja.
Ivans info stemmer. Kontraktøren er en muldvarp.
Det var da enda godt. Jeg forteller hvorfor senere.
Top? Ivan er på vei.
Der er føringsoffiseren.
- Kan vi dra foran til flyplassen? - For langt.
McG. På tide å stikke. Jaz. Avvent.
Nå, Jaz.
Føringsoffiseren er borte. Vår mann skal tilbake til USA.
- Hvordan skal vi få ham ut? - Det skal vi ikke.
Opplysningene stemte jo. Muldvarpen spredde hemmeligheter.
Et avhopp blir for politisk hett for UD.
Det er for anspent nå.
Nettopp derfor bør vi omvende kilder som ham.
Ja, i stillhet. Vi drepte en russisk agent -
- og to venezuelanske agenter uten å melde fra til vertslandet.
- Jeg hadde ikke noe valg. - Jeg er enig.
Alle vil vite at det var oss hvis vi pakker ham i USAs flagg.
Ivan er en død mann hvis vi slipper ham fri, Patricia.
Adam. Vi kan ikke hjelpe ham med å hoppe av.
Forstår du meg?
Russisk muldvarp i forvaring. Ikke verst av en nybegynner.
- Hvordan føles det? - Jeg ble knivstukket og kolliderte.
- Du sa tallene ikke var kode. - Hun er hukommelseskunstner.
De pugger lange lister av data på kort tid.
A, J, Q, K. Ace, Jack, Queen, King.
De trener ved å huske lange sekvenser av spillkort.
Hun trengte ikke laste ned informasjonen.
Hun hadde den i hodet. Men den måtte skrives ned.
- Det var jo ikke noe papir der. - Ikke i møterommet.
Men det var det på toalettet.
Det lå i håndveska. Sammen med en pistol.
- Hvordan er det å være superhelt? - Ikke så sexy som jeg trodde.
Jeg forstår det ikke. Han beviste det jo.
Paloma. De gjorde alt de kunne.
- Takk for at du reddet meg. - Beklager at vi ikke kunne gjøre mer.
Takk.
- Er du klar? - Ja.
Ta vare på dere selv.
Du ligner på moren din.
- Hvorfor ble du ikke hos henne? - Jeg kunne ikke.
Hun var en spansk agent, og jeg var russisk.
Vi ble overvåket av regjeringene våre.
Det var et kortvarig forhold, men hun var mitt livs kjærlighet.
Nei! Nei.
Igjen.
Igjen. Stopp.
Zoom inn.
Du kunne ikke få vite noe. Vi måtte vise reaksjonen din.
Du måtte si til politiet at jeg reddet deg for at det skulle gå.
Jeg bryr meg ikke. Ikke nå.
- Jeg er glad i deg. - Og jeg er glad i deg.
- Unnskyld, men du må dra. - Adjø.
- Hvordan føles det? - Som om jeg ble skutt i brystet.
De kulene gjør vondt selv om man har vest.
Folkene mine vil se et lik.
Synd. Jenta bestilte kremasjon, og myndighetene ordner papirene.
- Snilt av dem. - Snilt av deg.
Vi deler informasjonen med Spania når du er i USA.
Og ha dette klart for deg: Du er ingen avhopper. Du er død.
Hvis du vil snakke med Paloma, så må du gå gjennom oss.
Neste gang vil du ikke ha vest.
- Ta vare på deg selv. - Du også.
Neal? Det er Patricia. Jeg har en død mann du sikkert vil treffe.
Hei.
Takk.
Jeg sa jo at jeg er en problemløser.
Du er mer enn det. Du er en bra kar.
- Walter. - Jeg heter faktisk ikke det.
Ikke det? Drittsekk.
Jeg heter Joseph. Joseph McGuire.
Hyggelig å treffe deg, Joseph McGuire.
Hyggelig å treffe deg også.
- Skal du gi ham rett? - Om hva da?
Du ville klandre ham om det ble en fiasko.
Hele greia var en fiasko.
Vi fikk ikke gjort ferdig prøven vår.
- Der du leste tankene mine. - Hva snakker du om?
- Skal vi prøve om igjen? - En annen gang.
- Aldri, altså. - Det høres bra ut.
Sånn er det:
Jeg trenger ikke å bevise noe jeg allerede vet. Det blir å skryte.
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com